Vi skal bruge blod. Masser af det.
Jeg måtte smide hele vores lager ud. Du hørte rigtigt, kaptajn.
Et par patienter fik hepatitis, og det fár man ikke af at sidde i træk.
Hvis du ikke kan gøre noget, så stil mig om til en, der kan.
En, der har lidt autoritet, kaptajn.
Hvem talerjeg med?
Sergent Frankle? Herligt.
Jeg har fortalt alle andre det og nu dig. 4077 har ikke mere blod.
Vi er helt tørlagt. Mandskabet har doneret mindst to gange.
Dracula kunne ikke finde en snack på de her kanter.
Du bliver nødt til at skaffe blod. Vi uddeler det i blodlegemer.
Vent lidt. Jeg venter.
Jeg har lige givet den tyrkiske kaptajn ti enheder. Det giver 30 i alt.
- Det er et komplet olieskift. - Jeg gør mit bedste, klap hesten.
- Vi fár måske brug for dem. - Hvad?
Hvilken lakaj taler jeg nu med?
Undskyld, oberst, men jeg har talt med Gud og hver mand.
Jeg forstår, I ikke har meget, men det er en nødsituation.
' "99 Spørger ikke J - . - t - og Jeg truer. 99 IQQer.
Hvis I ikke sender 100 enheder inden aften,
så kommer drengene og jeg og pynter på jeres uniformer.
- Man må tale dem til fornuft. - Hallo.
- Han lagde på. - Gav han sine mål?
Der kommer sårede. Triage-holdet skal melde sig til ambulancen.
Det bestilte jeg ikke.
Giv ham drop. Han er i chok. Få ham gjort klar.
- Jeg vil nu gerne se tomme sæder. - Eller en tom bus.
- Tag det roligt. - Lad mig hjælpe dig.
- En bryder er bedst, men du går an. - Rolig.
Lægen hjælper dig. Okay?
- Hvor kommer I fra? - Munsan.
Cirka 12 km nordpå. Det var en by indtil i går aftes.
- Jeg vil nødig være ham, der tegner kort. - Nemlig.
- Har du ikke besøgt hotellet før? - For seks måneder siden.
Ja. Du tilbød at proppe mig i en køjesæk.
Jerris Moody. Hvordan går det, Pierce?
Okay. Tjener!
Giv ham blod via drop.
- Han kan vente. - Alle tiders.
Jeg troede, du gjorde tjeneste i fængslet nu.
- Førstehándsindtryk kan bedrage. - Du hadede alt og alle.
Ja, men på det seneste har jeg kun haft tid til at holde mine venner i live.
- Du er et nyt menneske? - En ren Florence Nightingale.
Hvorfor står du og hænger? Kan vi ikke få fart på?
- Hjælp os med at flytte ham, sygeplejerske. - Du taler til en major.
Undskyld. Hjælp os med at flytte ham, major.
Báre.
Han er fyldt med splinter. Det er det rene guldgraveri.
- Behøver du tale, mens du opererer? - Du har ret.
Venstreblink betyder klemme, og med det højre betyder svamp.
Når jeg vrikker med ørene, så mød mig under en jeep.
- Bla, bla, bla... - Ti stille, vi arbejder.
Ti stille, alle sammen. Jeg har en kugle nær hjertet.
Få ham ind på stuen. 600.000 enheder penicillin hver sjette time.
Nu skal jeg fortælle ham, jeg amputerede hans ben.
Begynd med: "Du er i live, min søn."
Pausen er forbi.
Sygepasser, giv mig lidt mere lys. Vip lampen.
Klemme.
Det er nok.
Handsker.
Der er sten i min appelsinjuice.
- Kan en kirurg fjerne stenene? - Nu skal jeg.
- Si, sygeplejerske. - Jeg har fået nok afjer.
Efter at have slavet over de vrag i 18 timer har jeg bedre ting at lave.
- Hold mund. - Kan du ikke klare det?
Svamp. Jeg mener, klemme.
Så snart jeg har ordnet den arm her, så brækker jeg en af dine.
- Helle for den anden. - Jeg slår jeres knogler til savsmuld.
- Jeg slår din savsmuld til en hjerne. - Kan vi få noget ro?
Hiv min maske ned, sygeplejerske.
Tak.
- Der er kun 10 enheder blod tilbage. - Gudskelov, vi næsten er færdige.
- Skal jeg ringe til Seoul igen? - Jeg prøver den idiotiske oberst.
Det bliver enden på en god dag. Kanyle.
Godmorgen. Velkommen.
Minimum er to kugler og ingen blitz.
- Har du hørt fra Seoul? - Ja, vi skal vente.
Man skulle tro, de kunne undvære lidt blod.
Apropos blod, Frank, så har du ikke doneret en dråbe.
Strategi. En af os bør have en fuld tank.
- Hvorfor tænkte jeg ikke på det? - Fordi du ikke er en idiot.
Det var meget underligt. Jeg sad i et skyttehul.
Der skete ikke noget, så jeg læste.
En af de kommunistiske Iøbesedler, hvor der står, vi alle kæmper for Wall Street.
Personligt nægter jeg at læse dem.
Og pludselig ser jeg en kinesisk soldat over mig.
Hvorfor lod du ham snige sig ind på dig?
Han var på min alder.
Ikke ældre.
Vi gloede bare på hinanden. Han var vel lige så overrasket, som jeg.
Første gang han havde set en amerikaner tæt på.
- Skød han dig så? - Nej.
Han så bange ud. Et øjeblik troede jeg, han stak af.
- Hvad skete der så? - Vi skød begge to.
Jeg blev ramt i skulderen og blevet slået omkuld.
- Hvad med ham? - Lægerne sagde, jeg fik ham.
- Godt for dig. - Det er det vel.
Er der andet, jeg hjælpe med?
Jeg vil gerne fortælle mor, atjeg er okay.
Selvfølgelig.
- "Kære moder..." - Nej.
"Mor". Hun hader at blive kaldt "moder".
"Kære mor..."
- Har du et spejl? - Kan du bruge et hándspejl?
- Et hvad? - Du skal bare ikke stille nogen spørgsmål.
Pokkers.
Hvorfor gjorde de det? Jeg har altid haft overskæg.
- Blev du født med overskæg? - Siden jeg var 12.
- Ellers kunne de ikke sy dit ansigt. - De skulle ikke have rørt det.
Du ligner bare ikke Gilbert Roland i et stykke tid.
Du forstår det ikke. Ingen overskæg?
- Jeg kan lige så godt gå i kjole. - Pas på.
Alle rigtige mænd i Puerto Rico har overskæg.
Jeg synes, du er flot. Du har buskede øjenbryn.
Lad mig være i fred. Og tag dit spejl med.
Jeg har ikke noget, der er værd at se på.
Det var hyggeligt at sludre med dig.
Vi sender dig tilbage til Tokyo om et par dage.
- Alle tiders. - Det skal nok gå alt sammen.
Jeg troede, jeg var heldig. Bliv bagi og ryd landminer.
"Det er alle tiders, Herb. Du bliver ikke beskudt."
"Bare tag dig god tid. Klip trådene over."
"Du fár ingen problemer."
- Ingen problemer. - Hvad skete der?
Vi lægger minerne i et mønster, så vi kan fjerne dem igen.
Men vi piller ved et par stykker, så fjenden ikke bare klipper trådene over.
Det havde jeg glemt.
Pludselig ligger jeg midt på vejen.
Min ben er følelsesløst.
Jeg tænkte: "Herb, du har et problem."
- Oberst Potter? - Hvad råber du for?
- Den mand er bevidstløs. - Det kan jeg se.
Det bør han ikke være. Han er min patient.
- Det er grund nok. - Jeg kan ikke finde noget galt.
- De vitale tegn? - Hurtig puls, lavt blodtryk...
- Underligt. - Jeg gjorde skam mit arbejde.
- Sygeplejerske. - Ja, det er sikkert hendes skyld.
- Jeg giver ikke nogen skylden. - Jeg er meget pligttro.
Klap i. Har patienten været bevidstløs, siden han kom?
Ja.
- Jeg kan ikke kringle den. - Jeg tror, han er syg.
Jeg har aldrig kunnet sove på maven.
Heller ikke mig. Alle andres er fint, men ikke min egen.
- Hvor slemt er det? - Jeg ville ikke ride i et stykke tid.
- Det er meget pinligt. - Hvorfor?
Når jeg kommer hjem, så spørger folk, hvor jeg blev skudt.
Hvad skal jeg sige?
Bare sig: "Jeg blev skudti Korea."
Hvis de spørger, hvor jeg blev ramt?
Fasthold deres blik og sig: "Jeg blev ramt i rumpen."
Bliver de ved med at genere dig, så smid bukserne og vis dem det.
Du må ikke få mig til at grine.
Din krop er blevet invaderet af kugler. Det er ikke morsomt.
Det ved jeg skam godt.
På den anden side bør du være stolt. Du har et særligt sår.
Det symboliserer hele krigen.
Det hele har været lige til at få ondt i røven af.
Når de giver dig din medalje, kan du fortælle dem, hvor de kan sætte den.
- Tak. - Det var så lidt.
Hvorfor fár jeg altid problempatienterne?
- Kellye, må jeg se hans røntgenbillede? - Javel, oberst.
- Vi har en nødsituation, oberst. - Han ser til min patient først.
Kaptajnens blod størkner ikke.
- Lad mig se ham. - Bare gå.
- Vi har bare ikke nok blod. - Fortæl mig noget nyt.
Selv med donorer er det for sent.
Gør ham klar, så fjerner vi hans milt. Måske sætter det processen i gang.
- Få fat i obersten. - Hvad skal jeg sige?
Sig, jeg skal bruge 50 liter blod, og jeg kommer og tager det fra ham.
Hvad er der sket? Betro dig til din træner.
Jeg var på Rosie's Bar i går.
Nogle soldater ville vide, om jeg kunne steppe.
Fra Dale Carnegie-skolen.
Jeg viste dem skam et par trin.
- En lille polka i brystkassen. - Jeg har altid holdt meget af at danse.
De overraskede mig virkelig med deres ævl. Jeg gik helt amok.
Det kan jeg godt forstå.
Når jeg var oppe ved fronten, havde de brug for mig.
De plejede at kalde på Moody.
Jeg sørgede for, de kom til forbindspladsen.
Du kommer hertil, og et par fjolser kalder dig øgenavne.
Som barn slog jeg altid igen, nár nogen var efter mig, fordi jeg troede på dem.
De fyre overraskede mig i går, men det sker ikke en gang til,
for jeg har noget, den slags fyre aldrig fár - selvrespekt.
Der er ingen grund til, han er bevidstløs. Jeg har undersøgt ham to gange.
- Hvis du ikke kunne finde noget... - Det betyder, min hjerne ikke virker.
De fandt ham i en sovepose død for omverdenen eller næsten.
- Det giver ingen mening. - Medmindre han havde selskab.
- Kom nu. -Ikke et andet menneske. 4-0 tråd.
Måske en slange. Der er fyldt med dem i bakkerne.
En dosis gift kan få enhvers lys til at gå ud.
- Kellye? - Ja, oberst.
- Ankom nogle af dem med bare fødder? - Et par stykker.
Bed kaptajn Pierce tjekke patienterne for slangebid.
Finder han et bid, så sig, han skal give dem noget modgift.
Genialt.
Hvis jeg er genial, hvorfor har jeg så lige syet min handske fast?
Det er lige meget, om jeg bliver rask. De sender mig ud igen.
Sådan er det. Jeg er heldig, jeg skal snart hjem.
Hjem til Indiana og det søde liv.
- Jeg har fortjent det. - Jeg vil ikke høre om derhjemme.
Jeg har været her siden begyndelsen. Jeg har ikke set min kone i al den tid.
- Det er hårdt. - Hun har også ændret sig.
Jeg fár kun småkager et par gange om måneden. Jeg ved, hun har en anden.
En tøjte?
Pas på. Du taler om kvinden, jeg elsker.
Jeg fik en privatdetektiv til at skygge hende. Forældremøder og kirkearrangementer.
Han fandt intet.
Så lagde jeg to og to sammen. Han var også en af hendes caballeros.
Så jeg ansatte en til at skygge ham. Han vil have udgifterne betalt.
- De bliver betalt per dag, ser du. - Jeg er meget træt.
Jeg havde nok penge til ti detektiver, hvis min sygdom havde givet pote.
- Hvad? - Har jeg ikke fortalt om min sygdom?
Nej. Men det er lige meget.
Vi fik en patient med et uidentificeret udslæt.
Jeg kaldte det Burnssyge - en navn, der fænger ligesom diarré.
Jeg var parat til at holde foredrag og indkassere mit store forskningslegat.
Hvad skete der?
Han blev rask. Det utaknemmelige bæst.
Det er nok om mig. Hvad med dig?
- Det vil du ikke høre om. - Vi skal udvise sympati.
Jeg vil ikke slås længere. Jeg har set nok død, jeg vil hjem.
Gem det til feltpræsten, din kylling.
Der står ingen steder, jeg skal lytte til dit klynkeri.
Det er almindeligt. Du mødte en slange med en foddille.
Godt, det ikke var en halsdille, så var du død af et dødeligt sugemærke.
Skal vi vælge hold til en fodboldkamp?
- Damernes bruserum er et af målene? -Jeg spiller i den ende.
Sidste gang skulle du hente en bold, og jeg så dig først, da fløjten lød.
Det er min pligt at fortælle dig, at du klarer dig fortræffeligt.
- Skán mig de gode nyheder. - Hvad er der galt?
De sender mig hjem på grund af det her.
- Sådan fungerer det. - Men jeg har en familie at forsørge.
- Har du koreansk familie? - Nej, i USA.
Gentag og udtryk dig klart.
- Jeg tjener en formue i Korea. - Sælger du plastre?
Jeg har en forretning. Jeg sælger sprut.
En liter koster mig en dollar og 25 cent i Tokyo.
Nogle venner flyver det hertil, og jeg sælger det for 12 dollar.
- 50 oppe ved fronten. - Det er vel nok venligt af dig.
Det er ingenting. Jeg har det eneste polaroid-kamera i hele sektoren.
Alle vil have billeder, så jeg sælger dem for to dollar stykket.
- Gud hjælpe økonomien, nár du rejser. - Det behøver jeg måske ikke.
Du kunne svømme i whisky.
- Jeg har ingen badebukser. - Du kan låne mit kamera.
Du kan tage så mange billeder, din kone tror, du er hjemme.
Beklager.
Kom nu. Hvordan skal jeg tjene penge i Jersey City?
Man siger, Amerika er mulighedernes land.
Sender du mig hjem? Jeg hørte, I læger var hjerteløse.
- Meget chik. - Det var alt, jeg havde.
Robelo.
Hold dig væk. Jeg ser på dig, og jeg fár mareridt.
- Jeg har løst dit problem. - Hvad mener du?
Et uofficielt, almindeligt, et til hver overskæg.
- Det er ikke sjovt. - Prøv det.
Det er mit eget hår - 100 % libanesisk. Det bliver sikkert ved med at vokse.
- Klæder det mig? - Det er lige dig.
Ikke dårligt. En flot, ung mand.
Det er endda kraftigere end mit eget.
Giv mig 14 dage, så kan jeg lave et med cykelstyr.
Du er okay.
Ja, men lad det ikke rygtes.
Ved du, hvor smuk du er, sygeplejerske?
Ved du, hvor mange gange jeg har hørt det?
- På en skala fra et til ti... - Ligger jeg nummer ni.
- Vil du aflægge prøve til nummer ti? - Over dit lig?
- Jeg er i bedre form, end det ser ud til. - Er vi alle ikke det?
- Hvad tid fár du fri? - Hvad tænker du på?
Når din vagter færdig, kan vi måske lave noget.
- Gå ud at danse? - Nej, det var sådan, jeg kom til skade.
Måske kan vitale om, hvor sjovt vi har haft det.
- Vi har ikke haft noget sjov. - Så taler vi om det i morgen aften.
- Hvad med middag? - Jeg skal spise med en af sygeplejerskerne.
Ham der er i koma. Det kan være en dobbeltdate.
- Det lyder spændende. - Bor du alene?
Jeg har tilfældigvis en forlovet i Tokyo.
Og hvad så? Jeg har tilfældigvis en kone i Philadelphia.
Donald er oberstløjtnant.
Sharon er revisor.
Synes du ikke, vi bør tage hensyn til dem?
Du har ret. Vi overdriver lidt.
Jeg tager min forlovelse meget alvorligt.
Det skal du. Hvorfor tror du, man har forlovelser?
Du skal drage sammenligninger.
- Jeg har sammenlignet nok. - Fortæl mig om det.
Jeg taler kun med dig om helbredsmæssige ting.
Fint. Så afskærm min seng og giv mig en undersøgelse.
I er alle ens.
Jeg er forelsket i dig. Jeg vil være sammen med dig resten af mine dage.
- Hvad siger du? - Farvel.
Ved du, hvor smuk du er?
Ved du, hvor mange gange jeg har hørt det?
Det er en prøve. Undskyld.
Kalder alle. Det er oberst Potter.
Jeg ved, der ikke er gået to døgn, men jeg beder jer donere mere blod.
Vi er lige så tørlagte som en pukkelløs kamel i solen.
Alle donorer er fritaget for mine hygiejneforedrag hele næste måned.
Meld jer venligst i messeteltet, og rend ingen over ende ijeres iver.
Farvel.
Så har vi nok til de næste 12 timer.
- Gør plads til en ivrig frivillig. - Mit blod har rettigheder.
- Vi gør dig en tjeneste ved at fjerne det - Det gør kun meget ondt.
Næste.
- Sæt dig på julemandens skød. - Jeg vil ikke.
- Man fár balloner. - Først i køen. Godt for dig.
Selvfølgelig. De prøvede at mase sig foran mig.
- Han er vores leder. - En inspiration til os alle.
- Hvad er det? - Jeg tror, det er en lastbil.
Jeg er sergent Attias fra den tyrkiske brigade.
Vi forstår, at MASH 4077 mangler blod.
Med store røde bogstaver.
Mine mænd og jeg vil bidrage, fordi I reddede vores kaptajns liv.
Jeres bord er klar. Der står tomatjuice på menuen.
Mange tak.
Selv tak. Det er blot en lille páskønnelse afjer modige mænd.
- Mig rører du ikke, din Vampyr! - Det gør overhovedet ikke ondt.
- Hvad er der galt med ham? - Han er en af vores modige mænd.
Lige nu vil han have sin mor. Denne vej.
Efter dig.
- Når du har haft glæden. - Du har blodet.
Mange tak.
- Hvordan har du det i aften? - Meget bedre end før.
Du var heldig, du fik kun hjernerystelse. Du kunne have slået hul på kokosnødden.
- Hvor kommer du fra? - Chicago.
Den by kenderjeg godt. Jeg var stationeret ved Camp Grant i to år.
- Vi ramte Chicago som en tornado. - Jeg er fra nordsiden.
Så vil du synes, det her er sjovt. Dew Drop Inn.
Værtshuset på det sydøstlige hjørne af Broadway og Lawrence.
- Der ligger en bank. - Hvornår har de bygget den?
Omkring år 1900, sir.
Jeg drak meget dengang.
Jeg plejede at stå af ved Diversey og se White Sox i Comiskey Park.
Jeg tror, du mener Cubs i Wrigley Field.
Baseball er et vidunderligt spil, uanset hvem der spiller.
Det er det.
Mit yndlingsværtshus lå på hjørnet af State og Dearborn.
Sir?
State og Dearborn mødes ikke.
- Gør de ikke? - De løber parallelt.
Har du nogensinde være i Detroit?
Vi taler om Detroit i morgen. Hvil dig indtil da.
Husk på, du har haft hjernerystelse.
Visiontext tekster: Christina Mohr
DANISH